Морган Фрийман
Сър Бен Кингсли
Луси Лиу
Стенли Тучи
и Брус Уилис
ЩАСТЛИВЕЦЪТ СЛЕВИН
Чист е.
Защо си тук?
Имаше едно време...
4 и 35
Не ме разбра. Не те питах за часа.
Казах, "Имаше едно време. "
Имаше едно време?
Например, онази черна пантера ето там.
Много е готина, нали?
Изглежда на 70. - Така е,
но едно време не беше.
Не ви разбирам. - Фил Смит. Не съм от тук.
Вижте, г-н Смит... - Просто Смит.
Причината, поради която съм тук, ако се чудиш каква е,
е Походът на Канзас Сити.
Какво значи това? - Това означава
когато всички вървят на дясно ти да тръгнеш на ляво.
Никога не съм го чувал. - Много хора не знаят за този поход.
Човек трябва да е вътрешно подготвен за този поход.
От 20 години ходя на този поход?
От 20 години, а? - Годините не са от значение.
Нещата невинаги се развиват по план.
Много хора зависят от съдбата.
Дори най-малкото събитие може да свърже много хора.
Могат да се сблъскат в нощта.
Да се срещнат на място, което никога няма да забравят.
Тогава хората се променят.
Да поговорим за конете.
Тогава това се наричаше стимулиране. - Състезание с коне, Ню Йорк 1979.
Онзи човек искаше да заложи на сигурно
и извърши измама за тази цел.
Той беше ветеринар, известен като човек с чешат характер
но не и като измамник.
Давай, скъпи! - Докторът реши да сподели новината
с приятелката си Глория. - Почти успях!
На кой кон каза да заложа, скъпи?
Идва ред и на Ейб. Глория беше твърде алчна, за да не му каже.
Здравей, скъпи. Можеш ли да говориш? - Какво искаш?
Кой се обажда, Ейб?
Симор. - Да, бе!
Кажи на тази кучка да си отвори очите.
Симор те поздравява!
Защо ми се обаждаш тук? - Тази година коледа дойда по-рано.
Имам подарък за теб. Помниш ли доктора, моят приятел?
По принцип Ейб не беше плямпало,
но притежаваше нос.
И точно под носа му се намираше устата му.
Помниш ли онази проститутка Глория?
Глори се познава с един доктор, който е инжектирал стимулант
на един състезателен кон.
Нямало начин да не спечели. Кон номер 7 в гонка номер 10.
Сигурен ли си? - Онзи сервитьор имаше добър слух.
Да заложим на него. - Той се оказа чичо.
Хей, Макс! Кой е любимият ти чичо?
Добре. Кой е вторият ти любим чичо? Просто ме изслушай.
Попаднах на нещо. - И за отрицателно време
много хора заложиха големи пари на този кон.
Мъжете започнаха да се обаждат един на друг си и да се вслушват в гласа
който им казваше, че могат да заложат на сигурно. Най-лошото е,
че тези мъже повярваха в това. Старият Макс не беше изключение.
Той не беше толкова стар, а по скоро уморен.
Беше уморен да живее като скитащо куче.
Беше уморен да се събужда и осъзнава че мечтите са си просто мечти.
Тръгваме. - Но най-вече,
на Макс му беше писнало да няма зелена морава.
Погрижи се да не закъснее. - Ще се погрижа.
Говорех на сина ти.
Смешно ти е, така ли? - Чао, мамо.
Да. Чао, мамо.
Обичам те.
Напомни ми. Къде бяхме днес?
Стадион "Шейн". - Който е?
Стадиона на "лудите гарвани".
Добре. Кажи ми за първия мач на стадиона.
Стелън отбелязва 6 точни в първата четвърт.
Голдмън прекосява цялото игрище, но не успява да отбележи.
Джеси Гондър хваща топката между първа и втора база,
но съдията определя, че Тони Тейлър е стигнал пръв до 2-ра база.
Слушаш ли мачовете по радиото?
Да. - Бива си те.
Няма да се бавя.
Не. Ти оставаш в колата.
Защо? - Защото
не позволяват малки момченца да гледат конни надбягвания.
Ще съм с теб. - Да, но
баща ти трябва да заложи на победителя.
Няма да ми позволят да заложа ако си до мен.
Разсъждавам от икономическа гледна точка.
Ще загубиш парите, нали?
Много добре знаеш, че не.
Баща ти е умен. Залагам само на сигурно.
Виж, с тези пари ще учиш в Харвард.
Ще станеш лекар, но дотогава
ще стоиш в колата.
Следващият уикенд ще те заведа на мач.
Добре.
Обичам те, хлапе. - И аз те обичам, татко.
Момент. Дай ми часовник! - За малко да забравя.
15 минути. Започвай да броиш.
Гонка номер 10 ще стартира след малко.
Хайде! - Конете са във финалната права!
Водач е номер 1 следван плътно от номер 6.
Номер 4 се опитва да го задмине!
Номер 7 излиза начело!
Остават броени метри до финала! - Да! Хайде!
Хайде, момче! - Какъв невероятен финал!
Номер 7 лети към финала!
10 метра до финала! - Да!
Номер 7 падна! - По дяволите.
Кон номер 1 спечели състезанието.
Макс осъзна че мечтите му са химера. - Искам да заложа.
Колко? - 20 хиляди.
Мислиш се за голям късметлия, така ли?
Ще ти дам парите и ще заложа от твое име.
Познавам правилните хора.
Коефициентът ще е 2 към 1.
На таблото пише 9 към 1...
Искаш да заложиш 20 хиляди, които нямаш при 9 към 1
и то веднага.
Нямаш никакви пари и затова променям коефициента.
Общият коефициент е 10.
Ако загубиш
ще дължиш 220 хиляди. Ще си разделим аз и колега ми.
Имаш ли тези пари?
Имаш ли ги?
Да.
Нека да сме наясно. Ако загубиш,
ще дължиш много пари
на хора, с които не би искал да си имаш взимане даване.
Хенри!
Приятелче, загуби ли се? - Не. Хенри!
Преди малко изгуби 20 хиляди, което значи че ни дължиш много пари.
Какво си направил със сина ми? - Пътува към вкъщи. Точно като теб.
Къде съм?
Питайте Род. Той ще ви каже всичко. Кълна се...
Вече ни каза!
Моля ви! Имам семейство...
Моля ви...
Къде е синът ми?
Хенри!
Моля ви...
Недейте!
Хенри!
По дяволите!
Боже! - И още как!
Не разбирам. Защо са убили семейството на Макс?
За назидание.
Не са искали още някой да посмее да заложи на дрогиран кон.
Искали са да направят впечатление.
Много шибана история, брато!
Чарли Чаплин се преструвал на себе си на конкурса в Монта Карло
и се класиран на трето място.
Това е шибана история.
Това...
Това е нещо друго. - Това е Походът на Канзас Сити?
Не. Това е просто един изолиран инцидент.
Случайност.
Това там е Походът на Канзас Сити.
Всички поглеждат на дясно,
а ти тръгваш на ляво.
Съжалявам, синко. Понякога животът е повече от обикновеното живуркане.
Освен това, Походът не може да се осъществи без труп.
Мъртъв е! - На покрива!
Идвам.
Защо се забави толкова?!
Ти не си Ник. - А ти не си висока, както очаквах.
Тялото ми е съразмерно.
Така е, но все пак ме изненада.
Ти си заблудително висока. Поздравления!
Значи това е хубаво?
Не знам. Очаквах да си по-висока, а ти се оказа нисичка.
Ръстът ти си има преимущества в някои ситуации.
Кой си ти? - Аз съм Слевин.
Какво е станало с носа ти?
Опитах се да счупя юмрука на един тип.
Някой те е ударил? - Да.
Всъщност, го очаквах. - Очаквал си го?
Повечето гадни неща се случват в 3 стъпки.
Първо: загубих работата си.
После се прибрах вкъщи и разбрах, че сградата е под карантина
заради нашествие на еквадорски супер-термити.
Отидох в дома на приятелката ми Кели.
Имах ключ и влязох без проблеми.
Кой изпълнява моята роля? - По дяволите!
Съжалявам, Слевин. Стане инцидентно.
Подхлъзнала си се и той те е хванал?!
Слевин, знаеш ли колко е часът? - Да.
На летището съм. Сигурен ли си, че искаш да дойда?
Да. След 2 седмици в Ню Йорк единствената Кели, която ще помниш,
е онази, която ти направи първата "свирка" в автобуса
на път за летния лагер. - Кели Пъркинс с мокрите ръце.
Така каза, но беше права. Затова й казвахме "Мократа Пъркинс".
Обади ми се, когато кацнеш, чу ли? - Добре.
Току що пристигнах, Ник. Сега тръгвам към теб.
Извинявай, брато. Колко е часът? - Да. Часът е...
7: 23. Сигурно още спиш, така че...
може да не вдигаш, ясно? - Брато, имаш ли цигара?
Не пуша, брато. - Дай ми портфейла си
и сам ще си купя цигари.
Искаш да ме обереш?
И ето ме тук.
Каза три. - Какво?
Лошите неща се случват в 3 стъпки. Останал си без работа,
апартаментът ти е под карантина, Кели ти е изневерила
и са те обрали.
Това прави 4. - Винаги може да бъде по-лошо.
Интересно. Човекът, за когото съм слушала толкова много
идва напълно съсипан. - Онзи ми счупи носа.
Но поне не е взел куфара ти. - Тежък е. Това да го е отблъснало.
Да, но това не обяснява защо не е взел часовника ти.
Доста е хубав. - Фалшив е.
Той не е знаел това.
Може би не го е видял. - Питал те е за часа.
Все пак си извадил късмет. - Да, бе! Няма що!
Къде е Ник? - Не знам. Трябваше да ме чака тук.
Нямаше го като дойдох.
А как влезе? - Вратата беше отворена.
Вратата е била отворена? - Да.
Отворена или отключена?
Не си спомням. - Каза, че е била отворена.
Възможно е. Как каза, че ти е името?
Линдзи. Живея в съседния апартамент. Дойдох за чаша захар.
А къде ти е чашата? - Щях да поискам и чаша.
Туше! - Може би това е Ник.
Телефонът е ето там.
Ало.
Ало?
Затвори. - Имам идея.
Местил ли си нещо откакто дойде? - Не мисля.
Извинете. Грешка. Беше хотел "Дашвал".
Какво правиш? - Знаем на кого се е обадил,
сега ще разберем кой му се е обадил.
Според Коломбо има 3 неща, които... - Коломбо?
Да. Той е детектив. Дават го по телевизията.
Знам кой е.
Има 3 неща, за които трябва да се гледа на местопрестъплението.
Какво има, което го е нямало преди,
какво е имало преди, което го няма сега
и кой се е обаждал. - Това местопрестъпление ли е?
Мисля, че Ник е загазил.
Извинете. Грешка.
Пак беше хотел "Дашвал".
Обадил се е в хотела и оттам са му се обадили. Логично.
Може би това е някаква улика.
Улика към какво? - Към това което се е случило с Ник.
Не знаем нещо да му се е случило. - Не знаем и обратното.
Трябвало е да те чака тук, няма го, вратата е била отворена.
Случило му се е нещо.
По дяволите! Закъснявам за работа. Няма да ме има няколко часа.
Ще се върна и ще започнем разследването.
Разследването? - Да. Ще бъде забавно.
Забравих нещо.
Съжалявам. - Няма нищо.
Може ли една чаша захар? - Какво?
Някога исках да стана професионална полицайка.
Точно бях тръгнала към магазина и се сетих, че Ник има захар.
Разкажи ми историята си. Обичам захар.
Вече знам, че обичаш да си показваш пениса
Кафето ми сигурно е изстинало.
Пия го горещо.
Обикновено отивам при съседите за такива неща.
За пениси? - Не! За захар.
Съседите си разменят захар и сол.
Звучи много романтично. - Да.
Говоря за кафето и захарта.
Пенисите не са романтични. - Не.
Благодаря за захарта, захарче.
Опитах се да хвана следващото представление.
Ела по-късно.
Ако пак ти трябва захар... - Шефът иска да те види.
Кой? - Шефът.
Кой е шефът? - Човекът, за когото работим.
Седни, човече!
Ама...
Не съм този, когото търсите. Не живея тук.
Изглеждаш на човек, който живее тук. - Вие не знаете как изглежда той.
Той имаше предвид, че ти живееш тук.
Точно това имах предвид. - Не. Пристигнах тази сутрин.
Човекът, когото търсим се казва...
Казва се Ник. - Ник! Човекът се казва Ник.
Кой си ти?
Аз съм Слевин.
Имаш ли лична карта?
Истината е, че ме обраха тази сутрин и...
Чуй ме! Ще се превърнеш в еднокрак човек
и ще се влачиш по пода.
Слушай, копеле.... - Брато, нека аз!
Успокой се, брато. Остави на мен, моля те.
Копеле, шефът каза да дойдем и да те доведем.
Прати ни двамата. Това е Елвис,
а това съм аз. "Доведете ми онзи, който ме баламосва".
Каза ми го днес. Оказа се, че днес ти си в този апартамент.
Кой според теб трябва да вземе...
от тук?! - Но аз не съм Ник.
За твое съжаление, не си първият човек, който ми казва,
че не е този, когото търся.
Питайте Линдзи. Тя живее отсреща. - Брато, никого няма да питаме!
Ник, Слевин, Пончо! Все тая! Няма значение.
Дори Божията майка да дойде тук по френски минижуп
и да ми каже, че се казваш Исус Христос
пак ще трябва да те заведа при шефа.
Знаеш ли защо? - Не.
Заповеди.
Знаеш какво значат те, нали?
Не знам дали... - Заповедите са си заповеди.
Не са ли ти казвали, че тавтологията не звучи добре?
Още една дума и ще ти счупя носа! Не си играя с теб!
Носът ми вече е счупен.
Може ли една услуга? - Каква?
Би ли пуснал парното, защото ми е много студено?
Трябваше да помислиш за това
преди да паднеш в несвяст на пода.
Пак ми потече кръв...
Много ми е студено. - Стига си хленчил.
Хвани го.
Шефът е ето там, брато.
Виж, хората ти доведоха грешния човек.
Аз не съм Ник Фишър. - Г-н Фишър!
Чуваш ли си за дивата коза, г-н Фишър?
Харесвах това животно, когато бях момче.
Дивата коза е чудесно същество.
Дава козина, мляко
и умира самозадушавайки се от глад.
На това животно му е приятно някой да го изяде.
Дивата коза става за работа, красива е
кожата й е хубава.
Изпражненията й са служели като лекарство.
Изводът е, че това животно е снабдявало всички нужди на хората.
Разказах ти тази история, защото тя се отнася за теб,
тя е причината, поради която си тук. - Извинете. Кой сте вие?
Аз съм шефът.
Мислех, че той е шефът.
Защо? Приличаме ли си?
Г-н Фишър, ще ми кажеш ли нещо?
Не знам. Ти ме доведе тук. - Да, така е,
но когато го помисли за мен...
Не помислих за теб. Помислих, че той си ти.
Опитвах се да му, да ти кажа, че те доведоха грешния човек.
Грешният човек за какво? - За каквото искаш да ме видиш.
Знаеш ли за какво става дума? - Не.
Тогава откъде знаеш, че са ми довели грешния човек?
Защото аз не съм... - Може би ще ти дам 96 хиляди $.
В такъв случай, все още ли си грешния човек?
Искаш ли да ми дадеш 96 хиляди долара?
Не. Искаш ли да ми дадеш 96 хиляди? - Не.
Трябва ли? - Не знам. Трябва ли?
Не знам. Трябва ли?
Ще съкратя дългата история.
Довели са ти... - Устата ти е виновна за носа ти.
Оставам с впечатлението, че ти дължа 96 хиляди долара.
Не. Дължиш 96 хиляди на Слим Хопкинс.
Дължиш на Слим, той дължи пари на мен.
Тоест, ти ми дължиш пари.
В такъв случай, Слим тук ли е?
Слим, познаваш ли това момче?
Слим?
Няма смисъл.
Слим загуби слуха си след като някакъв го простреля.
Какво тук му се е случило на Слим?
Защо?
Защото ти дължа 96 хиляди и май ще имам проблем с намирането им.
Предлагам да ги намалим на 90 хиляди.
Нямам възможност да оценя намалението.
Ще опростя дълга ти
в замяна на една малка услуга.
Зависи от услугата.
Това беше синът ми.
Знаеш ли защо използвам минало време?
Да. - Защото е мъртъв.
Убиха го.
Точно заради това използвам минало време.
Пръснаха му мозъка още преди да закуси.
Жестоко.
Знам кой е отговорен за смъртта му.
Говоря за закона на отмъщението.
Равновесието беше нарушено. Синът ми беше убит. Синът на равина
трябва да сподели същата съдба.
Чий син? - На равина.
Защо го наричат така?
Защото...
Защото е равин. - Кой е синът му?
Ицхак. - Ицхак, младия равин.
Ицхак, финкото.
Защо го наричат финко?
Защото е финко. - Има крила и може да лети?
За това ли? - Не. Той е хомосексуалист.
Ясно. - Ела.
Какво мисли равинът по въпроса? - Той не знае.
Ти знаеш, но той не знае? - Всички знаят.
С изключение на равина. - Точно така.
И каква е моята роля? - Ти ли?
Ти си стрелецът.
Аз?! - Ти.
Не можеш ли да наемеш някой професионалист?
Разбира се, че мога. Да!
Но ти ми дължиш 96 хиляди долара.
Защо да плащам на някой друг, след като вече съм платил на теб?!
Съжалявам, хлапе, но явно портфейлът ти е тънък.
Това означава, че те държа в джоба си.
Което означава, че ако не направиш това, което искам
ще излезеш от джоба ми и ще отидеш в тоалетната ми.
Слим е използвал компанията,
аз използвам дивата коза.
Очаквам отговора ти утре сутринта.
Има ли още нещо? - Мисля, че няма смисъл да ти казвам
че ако отидеш в полицията ще умреш, нали?
Току що го каза.
Май така стана.
Да видим дали съм разбрал.
Плащам ти много пари, за да убиеш един човек,
а ти наемаш друг, който да го направи вместо теб?!
Не се тревожи. Ще убия когото трябва.
Обади се на Бакалски. Имаме ново лице в града.
Ник още ли не се е появил? - Не.
Защо още си с тази кърпа?
Линдзи, това е много дълга история.
Обличай се. Ще ми разкажеш по пътя. - Къде ще ходим?
За сега знаем, че някой се е обадил на Ник от хотел "Дашвал".
Говорих с една приятелка, която работи там.
Каза, че имат информация за всеки разговор, направен от хотела
и че може да провери в компютъра. - "Изчезнал букмейкър".
Ще ми се обади всеки момент.
Какво има? - Познавам този човек.
Кой? - Този човек.
Познаваш този човек? - Да, видях го.
Беше мъртъв.
Видял си мъртъв човек? - Да.
В момента се намира в един фризер.
Жената на Слим Холкинс е съобщила за изчезването му.
Изчезването на Холкинс е много странно, защото
крехкото му здраве изисква много грижи.
Мисля, че е време да ми кажеш защо още си с тази кърпа.
Нещо против първо да се облека? - Това е приятелката ми от хотела.
Връщам се след малко.
Не мисля, че е добра идея да...
Обуй се. Шломо иска да те види.
Не познавам никого с това име.
Някой с това име те познава. Само това има значение.
Да вървим. - Както казах, не познавам Шломо...
По дяволите! - Добре е да не ми противоречиш.
Мислиш ли?
Какво има?
Той съжалява, че те удари.
Винаги ли говориш вместо него? - Да.
Той е ням, така ли?
Не бих казал. - Тогава какво му е?
Това е личен въпрос. Питай него.
Той как ще ми отговори? - Няма да ти отговори.
Да не би да отиваме при... - Не.
Но той е ето там... - Отиваме в отсрещната сграда.
Дели ги само една улица? - Едно време работеха заедно.
После се опитаха да се убият един друг.
Сега единият живее в кулата откъснат от света,
страхувайки се какво другият може да му причини.
Ще се качим горе?
Мястото ми е познато.
Ти трябва да си г-н Фишър.
Това име не ми носи много позитиви. - А би трябвало.
Да, но не е така. - Знаеш ли защо си тук?
За начало, защото нямам късмет. - Точно обратното, г-н Фишър.
Казваш, че нямаш късмет и се опитваш да ме заблудиш.
Късметлиите не осъзнават, че са такива докато не е късно.
Вчера не си мислел така, но днес вече си даваш сметка.
Сега сме днес и вече е твърде късно. Разбираш ли?
Хората никога не доволни от това, което имат.
Непрекъснато мечтаят по това, което някой друг има.
Ти си равин, който е гангстер или гангстер, който е равин?
За какво става дума? Говорим за двете страни на оградата, така ли?
Как оправдаваш това, че си равин
и гангстер едновременно?
Не се оправдавам. Аз съм лош човек, който не си губи времето чудейки се
какъв би могъл да бъде. Аз съм това, което съм и не съм.
Живея от двете страни на оградата. Тревата ми винаги е зелена.
И така. Г-н Фишър,
зад теб има двама души. Трябва да се страхувай от единия.
Къде са ми парите? - От скоро съм в града и...
Баща ми казваше, "Първият път, когато някой те нарече кон
ще го удариш в носа. Ако втори път някой те нарече кон
ти ще го наречеш глупак.
Ако за трети път някой те нарече кон...
тогава трябва да отидеш да си купиш седло.
Нямам парите. - Това не е сметка в ресторант.
Дължиш ми пари, имам шефове, парите са техни.
Не знам колко пари ти дължа. - 33 хиляди долара.
Но аз не съм Ник Фишър. - Тогава кой си, по дяволите?
Човек, който в неподходящия момент се озова на неподходящото място.
Имаш 48 часа да намериш парите.
Ще те наблюдаваме. А сега
можеш да си вървиш.
Имам само един въпрос.
И аз съм вярващ.
Разбирам. Ти си равин,
религиозен човек... - 3 неща човек не трябва да прави
ако иска да спаси себе си и хората около себе си.
Не трябва да се покланя на идоли, да яде нечисти храни
или пък да извърши предумишлено убийство.
Ако те убия преди да убиеш мен е... - Самозащита?
Приемливо.
Половината пари са в сметката ти на Кайманите. Ще получиш
другата половина, когато свършиш работата. Кога ще стане това?
Много скоро. - Хубаво.
Кажи ми за хлапето.
Какво искаш от него?
Аз и това хлапе имаме сметки за уреждане.
Познавам, когато човек лъже. Позицията ми го изисква.
Човек си дава сметка, че истината е разликата между живота и смъртта.
Хлапето не ме излъга преди малко.
Той не е Ник Фишър.
Знам.
Върнах се, но те нямаше. Отидох при приятелката ми в хотела.
Обаждането до Ник е от стая 1009, регистрирана на някой си Смит
ако можеш да повярваш. Това е често срещано име.
Бях сигурна, че името е фалшиво.
Качих се на 10-я етаж и изведнъж
вратата на стая 1009 се отвори и излезе г-н Смит.
Престорих се, че вървя към асансьора
и заедно се качихме в него. Той ми се усмихна аз му се усмихнах.
Нямах престава кой е, но помислих, че ти може да го познаваш
и затова го снимах с телефона си. Тъпа идея.
Камерата е ужасна. Въобще не я използвам.
Престорих се, че се обаждам и го снимах.
Той въобще не ме заподозря. Това е Смит.
Познаваш ли го? - Не.
Така си и мислех, но поне опитах. Слязохме във фоайето
и човекът, който се нарича Смит
излезе и си хвана такси.
Проследих го.
Влезе в една жилищна сграда в центъра.
Реших да го изчакам. Мина един час.
Точно се канех да си тръгна и познай кой излезе от сградата?!
Смит? - Ти.
Аз?
Ти излезе от същата сграда. Беше с двама евреи.
Приятели ли са ти? - Не точно.
Мисля, че е време да ми обясниш какво става.
Има един тип, когото наричат шефа.
От другата страна се намира мъж, когото наричат равина.
Защо го наричат равина? - Защото е равин.
И после...
Трябва да убия сина на равина, който е финко.
Трябва да убия човек, който нищо не ми е направил.
Но това не е всичко. Имам 48 часа да събера 33 хиляди.
Иначе равинът ще ме...
Не познавам този г-н Смит.
И за капак на всичко, аз не съм Ник Фишър.
Ирония на съдбата. - Да. Дори не играя комар.
Говоря за сблъсъка ти с мафията. Това е иронично.
Говорим за объркана самоличност. - Да.
Нямаш амнезия и много добре знаеш как се казваш.
Ти си тук, а Ник никакъв го няма и...
това значи, че си прецакан.
Прецакан.
Не трябва ли малко повече да се притесняваш за всичко това?
Страдам от арекция.
Арекция?
Състояние, при което човек е свободен от притеснение.
Шефът иска отговор утре сутринта. - Какво ще му кажеш?
Ще кажа това, което би казал човек, който иска втора пишка?
И какъв е отговорът?
Да. - Знаех си, че имаш усет.
Човек има усет, когато има избор.
Понякога...
Понякога човек осъзнава, че няма избор.
Не мести офицера.
Няма смисъл. Можеш да го матираш в 4 хода.
Ако преместиш офицера той ще те матира с един ход.
Той знае това.
Но няма значение.
Елвис ме оставя да го победя.
Всички ме оставят да победя.
Да поиграем. Явно разбираш тази игра.
Имаш 3 дни.
Мисля, че ще ми трябва една седмица. - Грешно мислиш.
Но все пак, имаш голям опит като наемен убиец, нали?
Ето какво,
ако спечелиш партията ще ти дам една седмица.
Какъв е планът ти?
Мислех да те попитам същото. - Ако беше еднакъв щях да го напиша.
Задачата ти е трудна.
Между другото, той има "сенки".
Сенки?
Бодигардове.
Постоянно са с него.
Военни.
Бивши агенти на "Мусад".
Охранителите му не са за подценяване.
Всички са бивши агенти на "Мусад". - Така ли?
Това не звучи добре. - Живеят в съседния апартамент.
Носи верижка с паник-бутон около врата си.
Прилича на най-обикновена давидова звезда.
Един негов приятел натисна бутона и...
Какво е това? - Не го натисна, нали?
Горе ръцете!
Ще натисне бутона от 3 до 5 сек.
Стреля когато онзи най-малко очаква. - Къде?
Къде? - В апартамента.
Как ще вляза в апартамента му? Не мога да използвам вратата.
Ще използваш "задния" вход.
После какво?
Той ще убие финкото, а аз ще убия него.
Ще оставя пистолета си. Ще го почистя,
няма да има следи по него. Ще стрелям в стената,
ще изцапам ръцете на единия с барут.
Планът е чудесен. Ще изглежда, като:
"Двамата с убихме, гейове сме, светът не ни разбира".
Двойно самоубийство.
Това ли е всичко? - Това ли е всичко?
Да. Това е всичко.
Не съм толкова лош човек.
Някои хора ме съдят прекалено строго.
Сигурно си убил много техни приятели.
Ти си много странна птица.
Говориш ми все едно не те е страх, че мога да те гътна.
Можеш да ме убиеш само веднъж.
Шахмат.
Никой не е казал, че трябва да те убия бързо.
Котка...
Мишка.
Имаш 3 дни.
Извини ме.
Кой, по дяволите, е този тип? - Не знам.
Който и да е, или много е загазил
или се мисли за голям играч и се опитва да баламоса всички.
Трябва да разберем кой е. - Провери дали е този от снимката.
Добре, шефе. - Искам всичко за този нещастник.
Всичко! От А до Я! Искам да знам кой е и кого познава.
Искам да знам кой го познава и какво прави в шибания ми град!
Какво разбра? - Гудкет е в града.